-Den 3 September, 1973 klockan 18:28 och 32 på eftermiddagen.
..fladrar en blå fjäril av arten Calliphorides,..
..vilkas vingar kan slå 14 670 gånger på en minut..
..ner och landade på gatan Saint-Vincent, i Montmartre.
I exakt samma ögonblick, utanför en restaurang,..
..blåste vinden in under en bordsduk,..
..och fick glasen att dansa utan att någon märkte det.
I samma stund, på femte våningen på nummer 28 Trudaine,..
..suddade, Eugène Koler, ut namnet på hans bästa vän, Émile Maginot,..
..efter att ha närvarat vid hans begravning.
Fortfarande i samma stund, nådde en spermie..
..innehållande en X-kromosom och tillhörande Hr. Raphaël Poulain..
..fram till ett ägg från Fru Poulain,..
..född Amandine Fouet.
9 månader senare föddes en flicka:..
..Amélie Poulain.
-Amélie's far var en föredetta arméläkare,..
..och jobbade på den lokala hälsobrunnen i Enghien-les-Bains.
Raphaël Poulain gillar inte..
..att kissa brevid någon annan.
Han gillar heller inte att märka..
..att folk skrattar åt hans sandaler...
...och inte att komma upp ur vattnet med badkläderna klistrade vid kroppen.
Raphaël Poulain gillar..
..att slita ner stora bitar av tapeterna..
..att ställa upp sina skor på rad och noggrant polera dem..
..att tömma sin verktygslåda,..
..städa den noga,..
..och, slutligen, försiktigt lägga allt på plats.
Amélie's mor, Amandine Poulaine,..
..var en grundskolelärarinna från Gueugnon,..
..hon hade alltid varit osäker och nervös.
Hon gillar inte, när fingrarna blir helt skrynkliga av varmt vatten.
Hon gillar inte när någon hon inte tycker om..
..rör vid henne,..
..att vakna på morgonen med avtryck från lakanet i ansiktet.
Amandine Poulaine gillar kläderna som skridskoåkarna har på TV.
..att putsa golvet.
Att tömma sin handväska..
..städa den noggrant,..
..och, slutligen, försiktigt lägga allt på plats.
Amélie är 6 år gammal.
Hon skulle vilja att hennes far höll henne i sina armar då och då.
Men den enda kontakt de har är på den månatliga hälsokontrollen.
Rörd av denna närhet, kan inte..
..den lilla flickan hindra att hjärtat slår.
Vilket resulterar i,..
..att hennes far tror att hon har ett hjärtfel.
Pågrund av denna påhittade sjukdom, går hon inte i skolan.
Hennes mor fungerar som hennes privatlärare.
-"Kycklingen... bygger... ofta...
..bo... i... klostret."
-"Kycklingen..."
-Väldigt bra.
-bor ofta. -Nej !
-Utan kontakt med andra barn,..
..och överbeskyddad av sina föräldrar,..
..är Amélie's enda tillflykt den värld hon drömmer ihop .
I den världen, görs LP-skivor på samma sätt som pannkakor,..
..och grannens fru som legat i koma i flera månader,..
..har bara bestämt sig för att sova alltsammans på en gång.
-På det här sättet, kan jag vara vaken resten av mitt liv.
-Amélie's enda vän heter "Kaskelott".
Men atmosfären hemma har gjort honom till en neurotisk och själmordsbenägen fisk.
-Eftersom själmordsförsöken bara har ökat moderns nervositet,..
..krävs ett beslut...
-NOG !!!
-I ett försök att trösta Amélie,..
..ger hennes mor henne en begagnad Kodak kamera.
-Vad har du gjort?
-En granne får henne att tro att hennes kamera får olyckor att hända.
Och eftersom hon tagit bilder hela eftermiddagen,..
..blir Amélie djupt oroad när kvällen kommer.
Hon kollapsar framför TV´n, tyngd av skuld för ..
..en brand,..
..2 tågurspårningar och en kraschad Boeing 747.
Senare, inser Amélie att grannen drivit med henne,..
..och beslutar sig för att hämnas.
-Men, vad i...
Nu passar du dig!
-och sedan, en dag, drabbas hon av olyckan.
Som de gör varje år, tar hennes mor henne till kyrkan för att tända ettt ljus..
..så att Himlen kan sända henne en lillebror.
Det gudomliga svaret kom 3 minuter senare.
Fast, det var inte en nyfödd som föll från skyn..
..utan en turist från Quebec, som beslutat att avsluta sitt liv.
Amandine Poulain, född Fouet, dödas omedelbart.
Efter sin mor´s död,..
..finner Amélie sig ensam med sin far.
Den senare drar sig allt mer inom sig själv.
Han börjar bygga ett miniatyr mausoleum,..
..till askan av sin älskade maka.
Dagar, månader, sedan år går förbi...
Världen utanför ser så tråkig ut..
..att Amélie föredrar att drömma ihop sitt liv tills hon är gammal nog att flytta.
5 år senare, är Amélie en servitris på en bar i Montmartre,..
.."De Två Kvarnarna".
Idag är det den 29 Augusti,..
..och om 48 timmar, skall Amélie Poulain´s öde ta en annorlunda väg.
Men just nu, har hon ingen aning om vad som skall hända.
För henne, går livet vidare med henne och hennes kollegor och stamgäster.
Det här är Suzanne, ägaren.
Hon haltar lite, men har aldrig spillt minsta droppe.
När hon var ung, var hon en häst-danserska. Hon gillar..
..idrottsmän som gråter av besvikelse.
Hon gillar inte när en man blir förödmjukad framför sitt barn.
Tobaksförsäljerskan är Georgette, hypokondrikern.
När det inte är migrän, så är det ischiasnerven som är i kläm.
Hon gillar inte att höra..
.."produkterna av dina inälvor såg bra ut."
Det här är Gina, Amélie's kollega, dotterdotter till en healare.
Hon gillar att knaka med fingrarna.
Här kan du se henne komma med ett glas Kir till Hipolito, den inte-så-framgångsrike författaren.
Vad han gillar, är att se en tjurfäktare bli lemlästad.
Detta är Joseph. Gina's svartsjuke ex-älskare.
Han spionerar på henne för att se om hon har skaffat en annan.
Det enda han gillar..
..är att klämma bubblorna på sån där plast.
Och slutligen, är där Philomène, flygvärdinnan.
Amélie passar hennes katt när hon är borta. Hon gillar..
..ljudet av en skål med vatten mot golvet. Vad det gäller katten,..
..så gillar den att lyssna på sagor.
-Nej tack, frun, Jag jobbar aldrig på söndagar.
-På helgen tar ofta Amélie tåget, för att träffa sin far.
-Varför tar du inte och njuter av din pension, och... -Gör vad?
-Reser, du har ju aldrig lämnat Enghien.
-När vi var unga, din mor och jag,..
..skulle vi velat resa, men vi kunde aldrig.
Pågrund av ditt hjärta. -Ja, Jag vet.
-Och nu,... Nu...
-Ibland, går Amélie på bio.
-Jag gillar att vända mig om i mörkret och se hur folk ser ut i ansiktet.
Och jag gillar också att se små detaljer andra aldrig ser.
Men jag gillar inte när föraren inte tittar på vägen.
-Amélie har ingen pojkvän.
Hon försökte, men det levde inte upp till hennes förväntningar.
Å andra sidan, njuter hon av alla möjliga små nöjen, som att..
..stoppa ner sin hand i en säck med säd,..
..eller knacka hål på det knapriga skalet på en Brûlée pudding..
..med en sked.
Och att kasta smörgås över Saint-Martin kanalen.
-Detta är kristall-mannen.
Pågrund av en sjukdom, går hans ben av som kristall.
Alla hans möbler är vadderade.
En handskakning är nog för att bryta hans fingrar,..
..så han går aldrig ut.
Tiden har inte ändrat på något. Amélie söker fortfarande skydd i ensamhet..
..och frågar sig själv dumma frågor om världen eller om hennes stad.
Till exempl, hur många par får orgasm, just nu?
-Femton...
-Och till slut, på kvällen den 30 Augusti 1997.
Detta är vad som kommer ändra livet för Amélie Poulain totalt.
*-God afton.
Prinsessan av Wales, Lady Di dog i eftermiddags i en bilolycka.
Hon var tillsammans med sin vän...
Enbart den förste som gick in i Tutankhamon´s grav..
..kunde förstå hur Amélie kände sig..
..när hon upptäckte skatten som blivit gömd av en liten pojke.
Klockan 4 på morgonen den 31:e Augusti..
..får Amélie plötsligt en lysande idé.
Hon ska leta reda på ägaren till den där asken..
..och återbörda skatten till honom.
Om han har flyttat, så är det bara så, att hon måste börja blanda sig med andra personer.
Om inte, jaja, så synd.
-Åh, den unga fröken på 5:e våningen. Dig ser vi inte så ofta.
-Ursäkta mig. Bodde det en liten pojke i min lägehet på 50-talet ?
-Kom in och ta dig en drink.
-Nej, tack. -Jo, Kom in. Stäng dörren.
Åh, barn... Jag har känt så många!
I början, är det gulliga, och sen börjar de kasta snöbollar..
Jag vet. -Hur länge har du bott här?
-Sedan 64.
Folk måste ha talat om det, för dig.
-Nej.
Sätt dig.
Min man jobbade åt Coccinelle Försäkringar.
Folk brukar säga att han låg med sin sekreterare.
Och de brukade verkligen stanna till vid alla de där hotellen i Batignolles...
Och inte vid de små.
'för den suggan kunde verkligen sära på benen,..
..men bara mellan silkeslakan!
Min man började stjäla från sin firma.
Först lite grann, sedan 50 miljoner åt gången.
Och sen stack de! Flög härifrån, båda två.
Drick !
Så, de 20 Januari 1970,..
..ringer det på dörren. Och...
"Frun, Din man har dött i en bilolycka i Sydamerika."
Mitt liv bara stannde till.
Svarta Lejonet dog av sorg.
Stackars liten!
Titta hur han fortfarande ser på sin husse..
..med kärlek i blicken.
Jag ska läsa hans brev för dig.
Sitt bara still.
Du kan undvara 5 minuter, eller hur? Sådär, han låg i armén.
"Mado min älskade..." Jag heter Madeleine.
"Jag kan inte sova. Jag kan inte äta.
"Jag har lämnat min enda anledning att bo i Paris.
"Jag får se den igen, fredag den 15:e,..
"..när jag får se min högt älskade lilla vessla på stationen,..
"..i sin blå klänning med axelband.
"(den som du tycker är för genomskinlig.)
"Med Kärlek." Där ser du.
Har du någonsin fått sådana här brev?
-Nej. Jag är ingens lilla vessla.
-Mitt namn är Madeleine Walace.
De brukar säga: "Madde hon bara tårar hade", eller hur?
-Ja. -Och Walace...
Walace Fontänerna...
Du ser, tårar var mitt öde!
Angående det där du ville...
Gå och fråga handlar´n.
Collignon har alltid bott i det här huset.
-Åh, god morgon, Amélie-mélo !
Ett fikon och tre nötter, som vanligt?
-De som bodde i min lägenhet, på 50-talet...
Kommer du ihåg dem? -Svår fråga!
Jag var bara två på 50-talet. Precis som den här idioten är idag.
-Idioten är Lucien. Han är inget geni,..
..men Amélie gillar honom.
Han håller i endiverna som om de vore värdefulla,..
..'för han gillar att sköta sitt jobb.
-Kom igen, titta på honom!
Det är som han skulle plocka upp en fågel som fallit ur boet!
Du har tur du, som inte vill ha druvor,..
..för du skulle fått köpt dem i måndags!
Kom igen, sätt fart, din efterblivne stackare!
Damen har andra saker att göra!
Just.
Gå och träffa min mor.
Hon har minne som en elefant.
Minnefant!
-Tack.
-Bredoteau.
-Ursäkta mig ?
-Det är namnet du söker. Men det räknas inte om jag säger det,..
..för jag är senil.
-Lyssna inte på honom, han är senil.
Titta på mina Rhododenderon! -Varför, vad?
-Innan handelsboden, var han biljettkontrollant.
-Vad är det för fel med det?!
-På natten, tar han biljetttången och går upp..
..och klipper mina Rhododenderon!
-Jag hade föredragit liljor. Men sånt är livet!
Var och en har sitt sätt att finna lugn!
-För mig, är det smörgåskastning!
- Smörgåskastning! - Sådärja !
Jag skriver ner allting.
-Vad skriver du ner?
-Din son är nästan 50.
Och ändå gör du hans bokföring!
-När han var 15,tog du fortfarande fram hans tandborste! Där har du resultatet!
-Så, Camus, 2:a på höger sida...
-Nej, Det är inte rätt!
-Nej, trapphus B, det var Brossard...
Där är det, jag har det!
Bredoteau, 5:e på höger sida.
De kom från Pas-de-Calais. -Bredoteau...
Det är allt jag kan säga dig!
-Den här unge mannen som rotar omkring under fotomaskinen..
..heter Nino Quincampoix.
Amélie nekades sällskap av andra barn,..
..men lille Nino, skulle helst ha sluppit.
Ofta, i samma ögonblick, 9 km ifrån varandra,..
..drömde den ena om en syster och den andra om en bror,..
..med vilken de kunde leka med hela tiden.
-Hej, pappa.
Har du skaffat dig en ny vän?
-Nej, jag har haft den länge.
Men eftersom din mor hatade den,..
..var jag tvungen att ställa den i skjulet. Vi låter dem återförenas nu tycker jag.
Sådär! Inte illa, va?
-Du, pappa.
Om jag har hittat något från din barndom, en riktig skatt för dig,..
..skulle det göra dig glad, ledsen, nostalgisk? Hur skulle du känna dig?
-Jag hade inte tomten när jag var ett barn.
Det var en present till min pension.
-Nej, sakerna du höll hemligt, som de var väldigt värdefulla.
-Jag borde fernissa den innan hösten kommer.
-Jag ska göra te. Vill du ha något?
-Rör dig inte.
-Är du OK? Bättre så?
-Hörru, stäng dörren !
-Det är inte som i Sibirien.
-Du är inte allergisk mot kolmonoxid!
Jag hostade så mycket igår att mitt mellangärde nästan sprack!
-Ja, Givetvis! -Vad är dagens rätt?
-Endive "au gratin"
-De kommer få dig på knä.
-Så, den är god? -Beror på vart du faller...
Sant, ifall det inte är på toaletten.. -Det är inget att ha!
-12.15 eftermiddag, skrattsalvor som avslutning på en orgasm..
..för att blidka den dominerande hanen.
-Jag står inte ut längre. -Ja, sant.
Varför envisas han?
Det finns andra barer!
-Hejdå. Fru Suzanne !
-Ja ?
-Är det béchamel sås, i dina endiver?
-Självklart, hurså?
-Béchamel sås fungerar inte för mig.
Precis som hästkött för dig.
-Det har inget att göra med matsmältning, utan med minnen.
Jag äter hellre människokött.
-Kom igen!
-Fru Suzanne ?
Kan jag sluta tidigare imorgon?
-Vad heter han?
-Dominique Bredoteau.
-Hej !
-Dominique Bredoteau ?
-Ja...
Can I help you? -Jo... Det är för namnlistan.
-Namnlistan ?
-Ja... Namnlistan... för...
För att helgonförklara Prinsessan Di.
-Åh, ja. Öh, nej, tack!
-Hej! *-Ja?
Dominique Bredoteau ? Det är folkräkning för Europeiska Unionen.
*-Kom upp. 3:e våningen.
Hej, missen.
Earl Grey ? Bergamott ? Jasmin ?
Kan jag få bjuda på något att dricka?
-Nej. Jag har arbete att göra.
-Ja, ja! Kommer!
-God eftermiddag, Frun. Jag söker Dominique Bredoteau.
-Åh, stackars flicka! Du missade honom precis.
Titta, han är på väg ner.
-Bretodeau.
Not Bredoteau.
Du ser ut att behöva lite hett vin med kanel. Kom med in!
-Jag har bott här i fem år nu, och detta är första gången jag stöter på dig.
-Jag går aldrig ut.
Jag vill inte träffa vem som helst.
Och det är ändå bara odågor där ute!
Men, kom in. Så. Kom in...
Du vet, De kallar mig kristall-mannen.
Men jag heter Raymond Dufayel.
Amélie Poulain.. Jag är servitris...
-På "Två Kvarnar", Jag vet. Och du kommer tillbaka tomhänt..
..från din jakt efter Bretodeau.
för det är inte "do", det är "to".
Som i "toto". -Tack.
Jag gillar verkligen den här målningen.
-Den heter "Gårdvarens lunch".
Av Renoir.
Jag har målat en om året, de senaste 20 åren.
Ögonen är svårast.
Ibland, ändrar de humör på flit,...
..när jag tittar bort.
-De ser glada ut här. -Det är bäst för dem!
I år, så fick de Hare med Murklor..
..och våfflor med sylt till barnen.
Få se nu, vart lade jag..
..den där lilla lappen?
Jag ser att du tittar på min kamera i fönstret.
Det är en present från min svägerska.
Åh, jag bara lade den där, den här vägen..
..ingen anledning att vrida upp min klocka längre.
Efter alla de här åren,..
..är den enda figuren jag inte lyckats klura ut,..
..den där flickan med vattenglaset. Hon där i mitten..
..men ändå, på utsidan.
-Kanske, hon bara är olik de andra.
-Hur då olik?
-Jag vet inte.
-Som liten, kanske hon inte lekte med andra barn så ofta.
Kanske inte alls...
Här har du.
Dominique Bretodeau. 27, rue Mouffetard.
Det är till dig.
-Den här morgonen, precis som alla tisdagar,..
..går Dominique Bretodeau ut för att köpa en kyckling.
Vanligtvis, tillagar han den i ugnen, med bakad potatis.
Efter att ha skurit av benen, bröstet och vingarna,..
..rensar han skrovet med sina fingrar,..
..och börjar med "ostronen".
Nej, Bretodeau kommer inte att köpa..
..en kyckling idag.
Han kommer inte gå längre än..
till den där telefonautomaten.
-Där...kommer plötsligt, Bretodeau ihåg allting.
Bahamontes' seger i Tour de France 1959...
Tant Josette's korsetter...
Och, speciellt, den där tragiska dagen..
..när han vann alla kulorna från sina klasskamrater, på en rast.
-Bretodeau !
-Bretodeau !!
Klon, Bretodeau ! Känner han till den, klon?
-En cognac, tack.
Jag kan inte tro, vad som just hände mig.
Det måste varit min skyddsängel. Kan inte ha varit något annat.
Som om telefonautomaten ropade på mig..
..den ringde, och ringde...
-Oj då, nu är micron klar!
-Kan jag få en cognac till?
Det är underligt, livet.
När du är barn, kryper tiden fram, och plötsligt,..
..är du 50.
Och barndomen, vad som nu finns kvar av den,..
..får plats i en rostig liten låda.
Du har inga barn än, eller hur,..
..fröken?
Jag har en dotter. Hon måste vara i din ålder.
Vi har inte pratat med varandra på flera år.
Jag har fått höra att hon har ett barn, en liten pojke.
Han heter Lucas.
Det är på tiden att jag tar och besöker dem..
..innan jag hamnar i en låda, själv.
Tror du inte det?
-Amélie känner hur hon plötsligt är i perfekt harmoni med sig själv.
Allt är perfekt: det mjuka ljuset,..
..den där lilla doften i luften, det fridfulla ljudet från staden...
Livet verkar så enkelt och kristallklart att hon sveps av..
..en önskan att hjälpa hela mänskligheten.
-Jag hjälper dig. Vi åker nu, genast!
Där är änkan till den där trummisen i storbandet.
Hallå, den där hästen har mist ett öra!
Maken till damen i blomsterbutiken skrattar.
Där är det klubbor i butiksfönstret!
Kan du känna lukten av honom?
Den här mannen bjuder sina kunder smakprov på melon.
Där, där gör de underbar glass!
Vi passerar förbi slaktaren.
Skinka med ben kostar 79 !
Här är vi hos osthandlaren...
12,90 för en Picodon d'Ardèche ! Vid slaktaren,..
..tittar en baby på en hund, som tittar på en kyckling.
Sådär, nu är vi på tunnelbanestationen.
Jag lämnar dig här, hejdå.
"Hon kunde aldrig umgås med andra..."
"Som barn, var hon alltid för sig själv."
*-En kväll, en riktigt ljus dag i juli,..
..medans semesterfirarna roar sig på stranden..
..under de bekymmerslösa soliga dagarna, och i Paris,..
..flanörerna, utmattade av hettan tittar på röken..
..av fyrverkerierna,..
..dukar Amélie Poulain, också känd som "de avvisades gudmor",..
..eller "madonnan av de utstötta" under av hettan.
På Paris gator, slagna av sorg,..
..samlas miljoner av sörjande för begravningskortegén..
..för att i tystnad visa..
..sin stora sorg över att vara föräldralösa.
Vilket märkligt öde, att denna unga kvinna..
..berövad av sig själv,..
..men ändå så känlig för de små sakerna i livet.
Som Don Quichotte, Var hon bestämd på att gripa..
..den oförsonliga kvarnen som mal mänsklighetens sorg.
En omöjlig uppgift som förbrukade..
..hennes liv i förtid. Vid 23, lät Amélie Poulain..
..sitt liv brytas ner i vågor av sorg.
Och där var hon, ångerfull för att hon låtit sin far dö,..
..utan att ge denna kvävda man..
..det andetag hon kunnat ge till..
..så många andra.
-Hallå, Herrn !
Hallå, Herrn !
Herrn !!
Vänta!
Vänta!!
-Sidor fulla med misslyckade identitetskortfoton..
..som deras ägare hade kastat bort..
..och som blivit ihopsatta och sorterade av nån excentriker.
Vilket familjealbum!
-En Gaulois Light.
-Det är så mycket rök. Var är de?
Jag kan inte se nånting. -Längre till vänster.
En bit till. Där är det. -Där? Tack.
Var är mina 1 francs mynt?
Strunt samma.
-Ja? -En Moresque.
En Kir, en Moresque och två pepparmints läsk.
-Det där kacklet, är det förspel eller eftersnack ?
-Och din förbannade dumhet, är den medfödd?
-Förspel. -Oroa dig inte.
Du hittar den rätta till slut.
De drömmer alla om att sova mot en mans skuldra.
-Jag skulle inte ha något emot det, men män snarkar.
Jag har ett känsligt öra!
-Jag har opererat mig, blev kvitt det.
-Vad romantiskt !
-Det är solklart att du aldrig har kännt äkta kärlek.
-Om jag inte vetat om det, skulle de inte har gjort mitt högra ben kortare.
-Var inte det en häst?
-Jo, exakt.
Jag var kär i i en trapetskonstnär.
Du vet, de dumpar dig i sista ögoblicket!
Han dumpade mig när jag var på väg in i circus manegén.
Jag var så upprörd, och likaså, var hästen.
Oturligt nog, så var jag under den!
Just det ! Moresquen.
-Kärlek vid första ögonkastet, det finns verkligen.
-Jag säger inte att det inte gör det. Men efter 30 år bakom en bardisk,..
..så kan jag till och med ge dig ett recept!
Ta två stammisar, få dem att tro att de gillar varandra,..
..låt det sjuda..
..fungerar varenda gång.
-Ursäkta mig!
Ursäkta mig!
-Nej ! -Jag går.
Tror du inte att du gjort nog med skada redan?
-Gina är gammal nog att försvara sig själv.
-Jag tänkte inte på Gina, utan på Georgette.
-Georgette ?
-Öppna ögonen ! Hon drömmer om dig..
..och du, du bara tittar efter Gina !
Stackars liten ! Titta på allt hon gör..
..för att väcka din uppmärksamhet.
Du är blind !
-Jag går, jag ska träffa någon. Hej!
-Hejdå. -Hejdå.
Jag vet inte hur den nye kommer vara,..
..men inte en chans att det blir värre än det där äcklet med bandspelaren.
-Joseph är inget äckel.
Han är sårad, det är allt.
-Det har gått två månader sedan det tog slut,..
..och han kommer fortfarande hit varje dag. Han gillar att lida !
-Säg inte att du inte har märkt nånting?
-Vad menar du ?
-Han sitter alltid där? -Öh, ja.
-Sitt ner.
Sitt ner, Georgette.
Vad kan du se härifrån? -Min affär.
-Och det saknas ingeting? -Öh, nej.
-Tänk efter.
-Öh, nej. Ärligt talat, jag ser ingenting!
-Jag låter dig fundera på det. God kväll.
God morgon...
"en Shweizisk ögonläkare har mottagit ett brev som var 30 år försenat.
"Brevet hittades av bergsbestigare på Mont-Blanc,..
"..i en postsäck, i Malabar Princess,..
..ett plan som störtade i slutet av 60-talet."
-Vilket slöseri ! En så ung och vacker prinsessa...
-Du menar, om hon var gammal och ful, så vore det inte lika illa?
-Öhm, jo... se på Moder Teresa.
Och han? Fortfarande efter Gina ?
-Nej, efter någon annan.
-Berätta för mig, är det någon jag känner ?
-Ja. Den är lustigt, Den där historien om bergsbestigarna.
-Nån från De Två Kvarnarna ? Inte du, väl!
-Nej !
-Inte Fru Suzanne...
Nej !
-Ja !
Titta han är där igen. -Ja...vad underligt.
-Och här. -"Fortfarande han."
Lyon Station.
-Och här, igen.
5:e mars, Austerlitz.
-Och fortfarande samma ansiktsuttryck.
Visst är det ? Så neutralt.
-12 gånger totalt.
Jag räknade. Det är underligt, visst är det?
Varför ska han åka genom hela staden för att ta kort,..
..och sedan slänga bort dem?
-Speciellt eftersom de är helt perfekta!
-Verkar nästan som nån sorts ritual.
-Han kanske är besatt..
..av rädsla för att bli gammal, och detta är hans sätt att koppla av.
-Han är död!
-Död?
-Han är rädd för att bli bortglömd.
Han använder de där maskinerna för att påminna folk om sitt ansikte.
Som han skulle faxa sitt porträtt från efterlivet.
-En död man som är rädd att bli bortglömd...
Jaja, de här slipper oroa sig över det!
De dog för längesedan.
Men de blir aldrig bortglömda.
Du vet, den där flickan med glaset,..
..hon kanske tänker på någon.
-Någon på bilden?
-Nej.
Förmodligen en ung man hon såg någonstans.
Hon känner att de är lika, hon och han.
-Hon fördrar att fantisera om ett förhållande med någon som är bortrest,..
..än att skapa band..
..med de som är där?
-Nej...
Hon kanske gör vad hon kan för att hjälpa andras liv.
-Men sitt ?
Hennes liv,..
..vem tar hand om det?
-Under tiden,..
..är det bättre att hänge dig åt andra, än att hänge dig åt en trädgårdstomte.
-2,8 gram alkohol i blodet, och han som är chaufför!
Jag är inte den enda som anställer efterblivna.
-Hr. Collignon.
Era nycklar... -Ett ögonblick!
Ingen fara!
Titta på Lucien.
På jobbet, är det ingen risk att han bryter mot hastighetsbegränsningen. Eller hur?
-Du borde inte, Hr. Collignon.
Det är inte hans fel.
-Du har rätt.
Det är inte hans fel, Det är Lady Di´s fel !
Vet du vad jag hittade imorse?..
..Sloggi katalogen, uppvikt på underklädes sidorna.
Han hade klistrat dit Lady Di´s ansikte på modellernas kroppar.
Så, den här gången, ett knippe sparris,..
..eller "Vem-är-vem-i-grannskapet"?
-Ingenting.
"NYCKLAR MEDANS DU VÄNTAR"
-Tack. Jaha, det verkar som migränen har släppt nu.
-Ja, men jag har inte sovit på hela natten pågrund av min ichiasnerv.
-Du ser bra ut !
-Verkligen ?
-En kvinna utan kärlek, är som en blomma utan sol. Den dör.
-Underligt väder idag!
Sa jag något fel?
-Nej. Alla ger mig väderleksprognosen.
-Att tala om vädret är ett bra sätt att få tiden att gå.
-Nej, för att undvika prata strunt.
-Du kan skriva strunt, men inte publicera det...
-Fortfarande ingenting? -30:de avslaget.
-Men din kusin då, recensenten? -Vad tor du?
Det är som kaktusen..
..de gillar att stickas... -Och din bok ?
Är det en kärlekshistoria ?
-Nej, den handlar om en kille som för dagbok.
Men istället för att skriva det som händer,..
..skriver han det värsta tänkbara i förhand.
Vilket resulterar i att han blir deprimerad, och inte gör nånting.
-Det är en historia om en kille som inte gör något alls.
-Titta, Fru Suzanne,..
..jag skriver över manuskriptet på dig.
-Ja, och du glömmer hans räkning.
-Jag byter hans mästerverk mot min "pièces-de-résistance!"
-Varsågod. -Tack.
-Tack, Fru Suzanne.
-Hur lång tid tog det dig?
Har du sett vad klockan är? Jösses, den här gången,..
..kom han inte ens till avslut!